Da jeg var dreng, var turen ned ad Englands floder en munter oplevelse.
En lyksalighed var det at være i live ved daggry, som Wordsworth siger.
Ærenpris, sværdlilje og engkabbeleje vrimlede på flodbredden.
Og isfugle styrtdykkede og kastede skygger over bækørrederne.
Mine damer og herrer. Det glæder mig at kunne fortælle -
- at disse henrykkende syn vil blive givet os tilbage i nær fremtid -
- takket være en flittig indsats fra regering og lokale myndigheder.
Alt vand på dette sted vil snart være renset for industrielt spildevand.
Renset for vaskemidler, renset for de affaldsprodukter -
- som vi så længe har forgiftet floderne med.
Lad os fryde os over, at forurening snart vil være jaget bort fra floden...
- Se! - Hvad er det?
Det er en kvinde.
- Hvad er det, hun har om halsen? - Hun er blevet kvalt. Med et slips.
Ja, det er endnu et slipsemord.
Kom, sir George.
- Det er endnu et slipsemord. - Hvorfor finder politiet ham ikke?
- Han er ligesom Jack the Ripper. - Nej, han skar dem op.
Han sendte en piges nyre til Scotland Yard...
- Så er det nok, Herb. - Eller var det noget af leveren?
Et det mit klubslips?
Skål, major.
- Skål. - Godmorgen.
Blaney, her i pubben sælger vi spiritus, vi forærer det ikke væk.
- De ansatte skal ikke stjæle det. - Jeg ville betale.
- Det var din sidste drink her. Ud! - Jeg betaler altid for mine drinks.
- Selv for din fortyndede gin. - Mit lager er svundet sidste måned.
- Pas på, hvad du siger. - Til en tyv?
- Vor ven siger, jeg stjæler sprut. - Det er latterligt. Han betaler altid.
Hvor ved du det fra? Bland dig udenom, Babs. Blaney, du er fyret.
- Han har aldrig stjålet. Han betaler. - Tyv eller sut. Det kan være ét fedt.
Sådan en har jeg ikke brug for. Og han går og hiver dig i patterne.
Kunderne taler om det.
- Og du går altid og gramser på mig. - Du lyver, Babs. Du kan også gå.
Jeg er skredet. Behold resten.
- Jeg får hentet mine ting senere. - Du fik ti pund i forskud på lønnen.
Har du også planlagt at stjæle dem?
Værsgo. Du ved, hvor du kan gøre af dem.
Du skulle ikke lade ham tale sådan til dig. Hvad vil du gøre, skat?
- Måske finde en anden pub. - Klarer du dig? Han fik de ti pund.
Det var jeg nødt til. Han troede ikke, jeg havde dem. Jeg har lidt tilbage.
Det her er ikke Amorparken. Hvad med at arbejde?
Rend mig.
- Pas på dig selv. - Jeg ringer til dig.
Endnu et slipsemord
Tak.
Hej, Dick. Jeg skulle over og have en hurtig en.
Hvorfor står du ikke og fortynder gin, eller hvad du laver, før I åbner?
- Jeg er lige blevet fyret. - Har du pisset i øllet igen?
- Forsythe og jeg skændtes. - Nå, ham. Du tævede ham vel?
Han er en skiderik. Han har været på nakken af mig fra første færd.
Fra major til bartender...
- Er han ikke chefens svoger? - Jo.
Svogre er de værste. Eller skulle jeg sige svig-brødre?
- Hvad vil du nu lave? - Det har jeg ikke besluttet.
Hvis du er i knibe, ved du, hvor du kan gå hen.
- George! Det er den sidste. - Tak, mr. Rusk.
- Hvorfor taler du ikke med din eks? - Jeg har ikke set hende længe.
- Der skal ikke rippes op i alt det. - Nej...
Nå, men du kan altid regne med mig. Har du et par pund på lommen?
- Ja. - Ellers...
- Nej, tak. Jeg har lige fået løn. - Tag nogle druer. Du får en æske.
De fineste muskateldruer. Giv dem til din kæreste, Babs.
Få hende til at skrælle en til dig. "Beulah, skræl mig en drue."
Det sagde min gamle mor altid. Nu dør du i det mindste ikke af sult.
- Trænger du til et par pund? - Nej, det er okay.
Du ser ikke okay ud. Er der noget andet galt?
- Hvad skulle det være? - Det ved jeg ikke.
Husk, at hvis jeg kan gøre noget...
- Det bliver noget andet på Globe. - Babs er der.
- Ja, og hun er kønnere end dig. - Det er et spørgsmål om smag.
- Hej. - Vent lidt. Giv mig lige avisen.
Den her giver en formue. I dag kl. 15...
Coming Up. Den har aldrig været med før, men den er vellidt hjemme.
De andre tre har vundet før, så odds ligger på 20-1, måske mere.
- 20-1? - Hun kan ikke tabe.
- Mine sangfugle er pålidelige. - Tak, Bob.
- Bare stol på Bob. - Godmorgen, mr. Rusk.
- Hr. overbetjent. Hvad nyt? - Ikke meget.
- Slipsefyren er ikke til at spore. - Har De prøvet at annoncere?
Meget morsomt. De er pigernes ven. Spørg om de har set sådan en fyr.
Gerne. Men halvdelen har knald i låget, og derfor bliver de knaldet.
Har De hilst på min ven, Dick?
Pudsig fyr. Bare rolig, overbetjent. Jeg skal nok forhøre mig.
- En stor brandy. - Hvad vil De have, doktor?
- En fadøl og en gnalling ost er fint. - Lad mig bestille varm frokost.
- Goddag, mr. Usher. - Hvad har De, Maisie?
- Hold Dem til gryderetten. - Fint. To af dem og to fadøl.
Vores slipsemorder har været på spil igen. Jeg så avisforsiderne.
- Jeg ville nødig vidne i den sag. - Hvorfor ikke?
Det er lettere med vore dages reducerede ansvar.
I mange sager ville De have ret, men ikke i denne her.
Den mand, der dræber de kvinder, er en kriminel sex-psykopat -
- som retten ikke forstår at behandle. De er socialt utilpassede.
Vi taler om slipsemorderen, Maisie. Pas hellere på.
- Han voldtager dem først, ikke? - Jo, det gør han.
Det er rart, at der er håb for alle.
På overfladen virker de som almindelige, sympatiske, voksne fyre.
Men følelsesmæssigt er de farlige børn -
- hvis adfærd kan vende tilbage til et primitivt, umenneskeligt niveau.
- En stor brandy. - De dræber altså, når de får lyst?
Ja, og de styres af nydelsesprincippet -
- så de er specielt farlige, når deres begær er utilfredsstillet.
Jeg sagde en stor brandy. Bunden er knap nok dækket.
- Giv mig en tredobbelt. - Mon politiet er på sporet af fyren?
Det tror jeg ikke. Psykopater har sjældent et motiv.
- Lad os håbe, han begår en fejl. - Det håber jeg på en måde ikke.
Vi har ikke haft sexmord siden Christie. Det er godt for turismen.
Udlændinge forventer, at London er hyllet i tåger -
- og flyder med opsprættede ludere.
Hej, Dick. Hvad med at komme op?
- Nej, jeg har desværre ikke tid. - Nej, hesten. Den vandt.
- 20-1. Hvad sagde jeg? - Jeg tjente en formue. Mange tak.
Det var så lidt. Hej, vent lige.
Det er min mor. Mor, det er Dick Blaney.
- Den bedste pilot bag en bar. - Mrs. Rusk.
- Det er en fornøjelse... - Hun bor i Kent... I Englands have.
- Har du stadig druerne? - Jeg gemmer dem.
- Sig, hun skal tage kernerne ud. - Hej, og tak for tippet.
Bare stol på mig.
20-1!
20 til skide 1. Det var dog også helvedes.
Blaneys bureau Venskab og ægteskab
Både mrs. Blaney og jeg mener, at disse øjeblikke er sliddet værd.
Gør De det ikke for pengenes skyld?
Det er selvfølgelig en forretning, og økonomien vejer tungt.
Men den største glæde er at se to ensomme mennesker lykkelige.
Det er pænt af Dem, miss Barling. Bliv ved på samme måde.
- Så er det op til os. - Farvel, mr. Salt.
- Farvel, miss Barling. Tak. - Jeg ved, De bliver lykkelige.
- I elsker jo begge biavl. - Det tror jeg også. Kom, Neville.
- Sæt det lange ben foran. - Skal vi få en vielsesattest, kære?
Hvorfor har du så travlt? Vi går hjem til mig først.
Vidste du, Neville, at min afdøde mand stod op hver morgen kl. 5.30?
Og når han gav mig te kl. 9.15, havde han gjort rent i hele huset.
Han gjorde det så stille, at han aldrig vækkede mig med det. Aldrig.
- Han var proper, hvad? - Han holdt af et rent hus.
Det gør jeg også. Skæl. Det må du have noget imod.
Goddag.
Er De ikke ny her?
Jeg har været her i over et år. Hvad kan jeg gøre for Dem, sir?
Meddel mrs. Blaney, at en af hendes mindre heldige alliancer er her.
- Og hvem må jeg sige, De er? - Mr. Blaney. Eller eksmajor...
- Udtrådt af RAF og fruens seng. - Javel. Venter mrs. Blaney Dem?
Det må hun gøre. Alle forventer, at fortiden indhenter dem.
- De har besøg af en mr. Blaney. - Mr. Blaney? Send ham ind, tak.
- Hej, Brenda. - Hej, Richard.
- Hvad laver du her? - Jeg ville bare kigge op.
Sid ned.
- Det er godt at se dig. - I lige måde. Du ser godt ud.
Jeg skal lige gøre nogle notater.
Nå, Brenda. Tjener du en formue?
- Det går rigtig godt. - Vrimler byen med ensomme sjæle?
Nemlig.
Tænk, at du kan finde klienter, når alle ser ægteskabet som et helvede.
- Hvis du bare vil fornærme mig... - Jeg fornærmer dig ikke.
- Vil du godt lige dæmpe dig? - Må eddikeflasken ikke høre mig?
Hvorfor får du hende ikke gift med en sumobryder på 300 kilo?
Det kunne glatte furerne lidt ud.
Monica, min søde. Klokken er næsten 16.30. Tag bare fri nu.
Tak, mrs. Blaney. Er De sikker?
Jeg er helt sikker, tak. Farvel.
Hvorfor kommer du altid, når du har drukket?
Det gør jeg heller ikke altid. Jeg har ikke set dig i over et år.
Og da var du halvfuld og voldelig. Det gentager sig forhåbentlig ikke.
Mig voldelig? Ville jeg lægge hånd på kærlighedsgudinden?
Hvad Brenda har sammenføjet, må intet menneske adskille.
Jeg sagde ikke, du var voldelig over for mig. Du opførte dig tåbeligt -
- og kylede lidt rundt med møblerne.
- Sikke du ser ud. - Ungkarle skal være sjuskede, ikke?
- Er orden ikke kvindens talent? - Vi er søreme bitre i dag.
- Hvad er der galt? - Undskyld.
Jeg har bare haft en dårlig dag. Jeg har mistet mit job.
- Hvordan? - Jeg er blevet fyret. Hvad troede du?
At jeg havde forputtet det? Jeg tog en brandy.
Chefen troede ikke, jeg ville lægge pengene i kasseapparatet.
Indtil i morges var jeg bartender, Og en anden ting...
Jeg fik et tip om en hest af en god ven, Bob Rusk. Den gav 20-1 -
- og jeg havde ikke penge at sætte på den.
- Det gør mig ondt. - Den slags kommer altid i stimer.
- Hvad byder resten af dagen på? - Middag med mig, håber jeg.
- Det ville være dejligt, men... - Jeg mener, at jeg giver. I min klub.
Jeg skal skrive brevene færdige først. Her er adressen.
- Skal vi mødes der kl. 19.30? - Fint.
Tak for en dejlig aften. Det var skønt.
- Tak for dit selskab. - Det er bedre end Globes rester.
- Ikke at jeg får flere af dem. - Du burde gifte dig igen.
Næ, nej. Jeg duer ikke til det. Hvor længe holdt vi? Var det ni år?
- Ti. - Ti år. Det var godt, du slap væk.
Jeg ved snart ikke. Jeg var vel heldig, at det gik med bureauet.
- Og du er ikke afhængig af mig. - Det sagde jeg ikke.
- Men du mente det. - Nogle er gode til at organisere.
- Andet mente jeg ikke. - Og det er jeg ikke? Pladder.
Var det min skyld, kroen ikke gik? Den gik fint, indtil motorvejen kom.
- Og kommunen nedlagde staldene. - Livet kan være meget uretfærdigt.
Før havde du aldrig ondt af dig selv. Hvor er ham, jeg giftede mig med?
Richard Blaney med Flyverkorset.
"For inspirerende ledelse, talent og målbevidsthed."
Du blev skilt fra ham. Hvilket talent kræver det at omgås bureaukrater?
- De kan høre dig. - Lad dem.
Blev deres eksistensgrundlag revet væk? Du bygger det bare op igen.
Du har forretningssans som alle andre her. Du tjener vel en formue.
Kan du ikke få kærlighed, så sælg den. Den respektable slags...
- Den ægteskabelige. - Se nu, hvad du gjorde.
- Sir, lad mig hjælpe. - Lad mig være i fred.
- Undskyld, jeg mente det ikke. - Kom, vi må hellere gå.
Klarer du dig? Du havde jo ikke nok til at sætte på den hest.
Bare rolig. Du har gjort rigeligt i dag.
Havde du ikke også en frakke? Den lyserøde er min.
Nej, det er ikke tilladt ifølge klubreglerne.
Tak.
Nu skal jeg, Richard... Tak.
Det er altså her? Må jeg komme ind? Jeg vil gerne se, hvor du bor.
- Nej, smut nu hjem. Det er sent. - Kalder du det sent?
- Ja, når man skal op på arbejde. - Brenda...
- Jeg lover, jeg ikke bliver længe. - Godt, men kun et par minutter.
Tak, jeg får ikke brug for Dem.
Frelsens Hær
De faldt ud af din lomme. Jeg ville bare lægge dem tilbage...
De faldt pludselig på gulvet. Jeg ville ikke vække dig.
- Hold fingrene fra mine lommer. - Helt ærligt...
Intet er mere afskyeligt end at tage sig friheder over for en fin herre...
- Er det Dem igen, mr. Robinson? - Ja, det er jeg bange for.
Jeg holder frokostpause nu. De kan få en aftale ude hos sekretæren.
- Hvordan kom De ind? - Det var let nok.
Man skal bare bruge hovedet.
Jeg ventede, til jeg så, hun gik til frokost.
- Det virker lidt planlagt. - Måske, men...
- Det var Dem, jeg ville se. - Som sagt kan vi ikke hjælpe Dem.
Hold nu op. Jeg ved, De kan være meget hjælpsom, når De forsøger.
Hør, mr. Robinson. De ønsker kvinder af en bestemt type.
De har visse sære ønsker, som kvinder skal underkaste sig.
Her har vi et meget normalt klientel. Vi kan intet gøre for dem.
- Vil De nu lade mig holde frokost? - Jeg tror ikke, De gør Deres bedste.
De splejser andre idioter. Hvorfor ikke mig?
- De er anderledes. - Hvordan? Jeg har da gode sider.
Jeg kan lide blomster, og...
Frugt... Folk kan lide mig.
- Jeg har noget at give. - Jeg beklager.
Skal ægteskabsbureauer ikke føre folk sammen?
Ikke Deres slags. Hvem værdsætter Deres idé om et kærligt forhold?
- Jeg kan med alle mennesker. - Så har De ikke brug for os.
- De er ikke det eneste bureau. - Så gå et andet sted hen.
- Selv om ingen vil betjene Dem... - Jeg har været andre steder.
Men for mig er det her det bedste, fordi...
Jeg kan lide Dem.
De er min type kvinde.
- De er latterlig. - Jeg mener det.
Jeg respekterer kvinder som Dem, og jeg ved, hvordan De skal tages.
I min branche har vi en talemåde om frugterne.
"Klem ikke varerne, før de er Deres." Sådan er jeg.
Det ville jeg aldrig gøre. Det ved De godt, ikke?
- Undskyld, jeg skal lige ringe. - De behøver ikke ringe til politiet.
- Hvorfor tror De, jeg ringede dertil? - Det er vel ren intuition.
Er det engelsk? Ja, selvfølgelig.
Det er en meget beskeden frokost.
Beskeden og ussel... Alt for lidt til en kvinde med Deres yppige figur.
Lidt for yppig for tiden. Derfor det beskedne måltid.
- Gå med ud og få en prima frokost. - Nej...
- Jeg giver byens bedste frokost. - Nej, jeg...
- Godt, det er en aftale. - Mener De det? Går De med?
Selvfølgelig. Jeg skal bare lige vaske hænder.
- Jeg troede, vi skulle til frokost. - Selvfølgelig skal vi det. Bagefter.
Godt, jeg ved, hvad De vil. Men ikke her. Vi går hjem til mig.
- De har intet at frygte her. - Min sekretær er snart tilbage.
- Hvor lang tid holder hun frokost? - Et kvarter. Hun kommer om lidt.
- Hoveddøren er låst. - Hun har en nøgle.
Jeg tror Dem ikke.
De ved, hvad der sker med uartige piger, der lyver.
Bare rolig... De har intet at være bange for.
Tag pengene i min taske.
Vær sød at lade mig være.
Kig i min taske. Der er penge nok til at købe den kvinde, De vil have.
- Tag dem. Tag dem nu bare. - Jeg køber ikke kvinder.
Det er Dem, jeg vil have. De er min type. Det er De... Ja.
De er min type kvinde.
Lad mig tage telefonen. Ellers kommer vedkommende herhen.
Jeg har jo sagt, at hoveddøren er låst. Vi bliver ikke forstyrret.
Åh gud. Lad mig være.
- Godt. Jeg kæmper ikke imod. - Jeg kan lide, at De kæmper imod.
Det kan mange kvinder lide.
Lad være med at rive min kjole i stykker. Jeg kan godt tage den af.
Dejligt...
Du skal ej frygte nattens rædsler.
Ej heller de pile, der flyver ved dag.
Ej heller den pest, der vandrer i mørket.
Ej heller den undergang, der hærger ved middagstid.
Han vil lade sine engle våge over dig i alle dine gerninger.
Dejligt... Dejligt...
Din mær.
Kvinder... I er alle sammen ens.
Alle sammen. Det skal jeg vise dig.
Gud! Slipset!
Kære Jesus, hjælp mig.
Hallo? Er der nogen?
Brenda, det er Richard.
- Hallo? Må jeg tale med Barbara? - Er det dig, Blaney?
Du er sgu fræk sådan at ringe midt i den travle tid.
Hun er vel i den anden bar. Nej, jeg vil bestemt ikke hente hende.
- Dick? Er det dig? - Det er ikke et ægteskabsbureau.
- Ja? Fint. Hvad med dig? - Jeg har det godt nok.
Jeg har brug for mine ting, men jeg er ikke vild efter at møde Forsythe.
Vil du lægge dem i min taske og møde mig i eftermiddag?
- Er du sikker? - Jeg har halv fridag. Hvor mødes vi?
- Leicester Square Odeon kl. 16. - Okay. Jeg må smutte nu. Hej.
- Du skal ikke låne ham penge. - Bland dig udenom.
- Han er ikke noget for dig, Babs. - Men det er du?
- Hvor langt væk spiste De frokost? - Ca. 5-10 minutters gang væk.
- Goddag, sir. - Goddag, alle sammen.
- Det er miss Barling, sir. - Overbetjent Spearman, vil De?
Den myrdede er mrs. Brenda Blaney -
- som drev bureauet her og blev fundet af sin sekretær, miss Barling.
Hun kom tilbage fra frokost omkring kl. 14.
- Goddag. - Goddag, sir.
- Har miss Barling en fornemmelse? - Ja, sir.
- Hun så den myrdedes eksmand. - Jeg så Blaney helt tydeligt.
Han gik ud ad døren og ned ad gyden. Det udyr.
Undskyld, miss Barling. Men er De sikker på, det var mr. Blaney?
Helt bestemt. Han var her i går eftermiddag.
Han havde drukket og insisterede på at tale med mrs. Blaney.
- Kom han så til det? - Hun afviste ingen. Heller ikke ham.
- Hvad skete der? - De begyndte straks at skændes.
Mrs. Blaney kom ud og sagde, jeg gerne måtte gå, så det gjorde jeg.
Jeg kunne ikke undgå at høre, at mr. Blaney blev voldelig.
- Både i tale og adfærd. - Slog han mrs. Blaney?
- Ja, det tror jeg. Det lød sådan. - Javel.
Miss Barling, kan De beskrive mr. Blaney? Hvad havde han på?
Ja, det tror jeg. Han var i 30'erne. Han var ca. 180 cm høj.
Han havde mørkt hår, grønne øjne og overskæg. Han vejede ca. 70 kg.
Han var i en gammeldags jakke med læderlapper på skuldre og albuer.
Jeg fandt den upassende til London. Han bar også på en regnfrakke.
- Sikken utrolig præcis beskrivelse. - I mit job holder man øje med folk.
Jeg fandt denne håndtaske. Der er ingen penge i den.
Jeg indløste en check på 50 pund i går ved frokosttid.
- Hvor lægger hun pengene? - Somme tider i lommen med lynlås.
Få pudderet analyseret. Der kan være noget på pengene.
Vi kan jo være heldige. Hvad med fingeraftryk?
Her må være massevis efter klienterne.
- Coburg Hotel, Bayswater. - Hvordan har du råd til et hotel?
- Jeg fortæller det senere. - Okay. Hvad har du lavet, Dick?
I går nat lod jeg mig forkæle af Frelsens Hærs mandeherberg.
Efter en nat med nogle af typerne der, trænger tøjet til en desinfektion.
- Sov du der? - Ja, i spredt fægtning.
- Med alle de gamle mænd? - Ja, vi havde det herligt.
Samtalen var på et højt niveau, og den Røde Hejre gled gennem halsen.
- Den Røde Hejre? Hvad er det? - Billig rødvin og denatureret sprit.
- Hvorfor? - Der er rimelige vilkår for ungkarle.
- Faktisk 30 pence pr. nat. - Hvordan har du råd til Coburg?
- Det lykkedes mig at få penge. - Siden i nat?
- Jeg indkasserede en gammel gæld. - Det var heldigt.
- Ja. - Okay.
Tak.
- Et dobbeltværelse, tak. - Ikke her.
Med to enkeltsenge eller en seng af ægteskabeligt format?
- Med dobbeltseng, tak. - Javel, ja.
322 vil nok passe Dem. Amorværelset.
- Virkelig? - Ja, det er vældig hyggeligt.
- Vil De skrive Dem ind? - Ja, naturligvis.
- Mr. og mrs. Oscar Wilde. - Hør nu her, Dick Blaney.
- Oscar, hvis du vil være så venlig. - Dick, hold så op med det pjat...
Undskyld, det bliver ti pund plus en serviceafgift på to pund.
De vil måske gerne afregne nu?
- Værsgo. - Tak... Værelse 322, Bertie.
Vær venlig at følge mig.
- De fik 322. Det er dejligt. - Ja, Amorværelset kaldte hun det.
Der er blevet affyret mange små Amors pile derinde, sir.
- Mangler De noget fra apoteket? - Nej tak.
Tak, sir.
- Hej! - Sir?
Kan De sende den på renseriet for mig? Og den. Sig, at det haster.
De kan lige så godt få resten med. Sig, jeg vil have dem sprøjtet.
- Sprøjtet, sir? Med hvad? - Med DDT, min gode mand.
Død over den lurende kakerlak, portier. Forvir den lumske lus.
- Få det renset og presset, ikke? - Jo, sir.
Jøsses, dog.
Glad, se lige her.
Den stakkels kvinde.
Jeg taler om jakken. Se, hvad der står.
Politiet vil tale med den mand, der forlod bureauet på mordtidspunktet.
Han var iført en tweedjakke med læderlapper på skuldre og albuer.
- Plus en regnfrakke. - Sær måde at lappe en jakke på.
Sådan skal den se ud, Glad. Gæsten i 322 havde den på.
- Mener du mr. Oscar Wilde? - Det er ikke hans rigtige navn.
Oscar Wilde! Det er ham, politiet leder efter.
Kan du ikke se, det er slipsemorderen? Vi har ham her.
- Bare pigen ikke har slips på nu. - Ufatteligt! Ikke i Amorværelset...
Somme tider kan tanken om mænds lyster få mig til at kaste op.
Hallo? Må jeg bede om politiet, tak?
Er det politiet? Jeg er portier på Coburg Hotel i Bayswater.
Kan I komme straks? Jeg har den fyr, I leder efter. Slipsemorderen.
Han kom sammen med en pige.
Flyt dig, Glad. Du må ikke gøre noget mistænkeligt.
Luk op.
Luk op. Det er politiet.
De har taget bagtrappen.
Er det sandsynligt, at jeg ville myrde en, jeg har været gift med i ti år?
- Det ville være rædsomt. - Og voldtage hende?
Du var måske jaloux.
- På Brenda? - Måske ville du bare af med hende.
Jeg var blevet af med hende. Vi havde været skilt i to år.
- Og hun tjente langt mere end mig. - Du fik pengene af hende, ikke?
Jo, men hun gav mig dem aftenen før, da vi spiste middag.
- Hvorfor løj du så om dem? - Jeg skammede mig vel bare.
Det lyder logisk. Men hvis Brenda gav dig dem under middagen -
- hvorfor sov du så på herberg?
Jeg vidste ikke, hun havde lagt dem i min lomme.
- Årh, hold op, Dick. - Jamen det er sandt.
- Hun ville vel ikke gøre mig flov. - Den er altså langt ude.
Ikke så langt ude, som at jeg sover på herberg med 20 pund på lommen.
Du lugtede min jakke. Ville du sove der?
Jeg synes, det er mistænkeligt, at du sendte den til rensning.
- Mistænkeligt? - De undersøger altid tøjet.
Den stank som ind i helvede. Derfor. Og det ved du.
Barbara, jeg taler sandt.
Ligner jeg en sexmorder? Kan du forestille dig mig -
- snige mig rundt i London og kvæle kvinder med slips? Det er latterligt.
- Og jeg har kun to. - Det er sandt, at jakken stank lidt.
Og havde du vidst, du havde penge, sov du ikke hos de gamle mænd.
- Så tror du mig? - Tusinder ville ikke.
Jeg må være tosset, når jeg lader en mistænkt kvæler holde om mig.
- Det viser, at du stoler på mig. - Det gør det vel.
Men hvad gør vi? Politiet leder efter dig.
- Jeg ved det ikke. - Fortæl dem, hvad der skete.
Nej, de ville aldrig tro mig.
- Det gjorde jeg. - Du er ikke politiet.
Få dem til at lede efter en anden.
De kan se på dig, at du ikke er en sadistisk morder.
Blaney!
Dicko!
Jeg har ikke oplevet et drama siden Suez -
- hvor jeg mødte Dicko i eskadrillen. Da var han også en lidt splittet type.
- Hetty, du husker vel Dicko? - Selvfølgelig. Kom ind.
- Og det er miss Milligan. - En fornøjelse...
- Jeg løb på dem i parken. - Hvor heldigt. Det er længe siden.
Hvordan har Brenda det? Hører du stadig fra hende?
- Jeg er bange for, at hun er død. - Ja...
- Og du dræbte hende. - Hetty, det var ikke ham.
- Han har fortalt mig det hele. - Har han det?
Han blev set tæt på gerningsstedet, så politiet tror, han er kvæleren.
Men det er han selvfølgelig ikke. Han vil bare have et skjulested.
- Og du synes, han skal være her? - Ja, det er da en god idé.
- Ingen aner, hvem der bor her. - Du er en tåbe, Johnny.
- Han har ikke gjort det. - Jo.
- Gode, gamle Dicko? - Ja, Dicko. Himmelstrøgets ridder.
- Han behandlede hende som skidt. - Du tager fejl.
Husker du skilsmissebegæringen? Som du dog behandlede hende.
- Skilsmissebegæring? - Han blev skilt grundet grusomhed.
- Mange tak. - Er det måske ikke sandt?
- Jo. - Psykisk og fysisk grusomhed.
- Jeg tror, ordet fordærv blev nævnt. - Det var overhovedet ikke sandt.
Advokaterne fandt på det. Ingen af os ville vente tre år -
- så jeg lod hende blive skilt fra mig på grund af grusomhed.
Ekstrem grusomhed. Gad vide, om politiet har en kopi af sagen.
- Åh gud. - Det vil sikkert fascinere dem.
- Jeg ved, han er uskyldig. - Hvordan ved De det?
- Som sagt var de jo blevet skilt. - Jeg tiltror Dicko enhver gemenhed.
Især hvis han var fuld. Var du fuld, da du gjorde det?
- Jeg gjorde det ikke, Hetty. - Hvorfor ikke forklare politiet det?
- Hvorfor involvere Johnny? - Han insisterede.
- Jeg svigter ikke en ven i nøden. - Hvorfor ringer du ikke til politiet?
Fordi de aldrig ville tro ham.
Og med alle de beviser mod ham ville de bare spærre ham inde.
Vær sød at skjule ham i nat. Bare til vi ved, hvad vi skal gøre.
Selvfølgelig. Man overlader ikke en gammel ven til strisserne.
Hvis du vil anholdes for at huse en eftersøgt mand -
- er det dit ansvar, Johnny. Jeg vasker mine hænder.
Gudskelov skal vi til Paris i morgen, hvis vi altså ikke havner i fængsel.
Jeg går på indkøb.
- Jeg må hellere gå. - Sludder. Du kan sove på sofaen.
- Jeg er sent på den. - Hvad laver De?
- Jeg har job på en pub. - Hvorfor forlader I ikke landet?
I kan hjælpe mig på Bulldog. Det er en engelsk pub, jeg har i Paris.
- Det er en god idé. Hvorfor ikke? - Jeg har aldrig været god til fransk.
Det er en engelsk pub. De kan klare Dem med "non".
- Tja... - Babs, du er jo ikke vild med Globe.
Mød mig på Victoria Station i morgen kl. 11.
Vi tager en sviptur til Frankrig. Du har ikke brug for et pas.
- Okay. - Glimrende.
Franskmændene vil elske en ægte engelsk barpige.
Nu må jeg altså gå. Du kender Forsythe.
- Du må ikke sige, jeg er her. - Så vil jeg hellere falde død om.
- Tak, fordi De passer på ham. - Jeg følger Dem ud til elevatoren.
Nyder De det, sir?
Min kone går i øjeblikket på et kursus i finere madlavning.
På det kursus har de aldrig hørt om at få morgenmad tre gange dagligt.
- Og jeg mener ikke café complet. - Hvabehar, sir?
Det er en sjat kaffe, der flyder i mælk og en sød bolle, fuld af luft.
- Det fik jeg i morges. - Selv er jeg til havregrød, sir.
Undskyld, sir, men vi har lige fået laboratorierapporten om de penge -
- Blaney betalte hotellet med. Som De ser, sir -
- var der spor af pudder på sedlen, og pudderet svarer til mrs. Blaneys.
- Så havde vi heldet med os. - Ja, sir. Det skulle fælde ham.
Jeg har aldrig før mødt sådan en spøgefugl. Hvordan er den slags?
Det varierer, men ikke meget. De hader kvinder og er ofte impotente.
Impotente?
De må ikke forveksle voldtægt med potens.
I sygdommens sidste fase er det kvælningen, der ophidser dem.
Og så er de sadister. Det ved De vel, hvad er?
- Ja, sir. - Ellers kan De læse om det der.
I mrs. Blaneys skilsmissebegæring. Der står meget om vor helts vaner.
Ja? Stil ham bare ind. Ja, det er kriminalassistent Oxford.
Mit navn er Felix Forsythe fra værtshuset Globe i Covent Garden.
Jeg ser, at De leder kvælersagen.
- Ja, mr. Forsythe. - Jeg har nemlig nogle oplysninger.
Den mand, De leder efter... Ham med lapperne på jakken...
Han har arbejdet her som bartender. Han hedder Richard Blaney.
- Han er en rigtig skiderik. - Er De sikker på, det er ham?
Stukket af med barpigen?
Hun var sammen med ham hele natten, og hun er ikke vendt tilbage.
Jeg tror, hun er i stor fare. Hvis hun altså stadig er i live.
Tak for oplysningen, mr. Forsythe. Hvordan ser Deres barpige ud?
Så kan jeg berolige Dem med, at hun var i live kl. 8 i morges.
Kl. 8 i morges? Hvor er hun så nu? Vi åbnede kl. 11. Jeg vil bare vide -
- om hun kommer. Hendes tøj er her.
Hun dukker nok op. Nutidens damer opgiver hellere dyden end deres tøj.
Tak, mr. Forsythe. Jeg sender en hen til Dem.
Det var Forsythe, chefen på Globe.
Jeg er glad for, jeg ikke er i kartoffelbranchen. Jeg har bøvl nok.
Kartoffelbranchen er fordærvet. Det koster en formue at grave dem op -
- og en formue at transportere dem, og dog får man næsten intet for dem.
Oftest kan de ikke sælges. Jeg skal have et læs til Lincolnshire i aften.
Og hvad gør de med dem? De pløjer dem bare ned igen.
- Og der er folk i verden, der sulter. - Og tørster. Onkel Bob giver en.
Goddag. Hvor har du været? Det var i går, du havde halv fridag.
- Du var sammen med en morder. - Hvor ved du det fra?
- Du tog hans tøj med til ham. - Hvorfor passer du ikke dig selv?
Jeg troede, du blev den næste. Jeg ringede endda til politiet.
- Politiet? - Ja, Scotland Yard vil tale med dig.
- Hvorfor? - De vil bure din elsker inde.
Han skal ikke kvæle flere kvinder. Den galning skal bag tremmer.
- Sådan skal du ikke tale om ham. - Du er heldig at være i live.
Jeg kører dig selv til Scotland Yard. Men først efter lukketid.
Så er jeg her ikke. Stop dit rådne job skråt op. Rend mig.
- Har du et sted at være? - Er det dig, Bob?
- Jeg hørte dig og Forsythe skændes. - Han er et dumt svin.
Vel er han så.
Du kan bo hos mig, til du finder noget. Jeg tager nordpå et par dage.
- Uden betingelser? - Ligner jeg den type?
Alle fyre er den type. Skal du virkelig rejse?
Ja, i aften. Du får stedet for dig selv. Jeg kan hente dine ting på Globe.
- Kan det være mere reelt? - Tak, Bob. Så bare for én nat.
- Som du vil. - I morgen tager jeg til...
- Jeg besøger min søster i Southall. - Lader du kæresten i stikken?
- Han må beslutte, hvad han vil. - Hvor gemmer han sig?
- Det kan jeg ikke sige. - Dick og jeg har altid været venner.
- Jeg kan ikke. - Så hold på din lille hemmelighed.
Et jobskifte kan være held i uheld. Det får dig ud af trædemøllen.
Du burde rejse ud og se verden. Californien og Jaffa -
- hvor frugten kommer fra. Der ville jeg gerne hen.
Men du kan gøre, som du vil. Du har hele livet foran dig.
Her er det. Jeg bor på første sal.
Jeg ved ikke, om du er klar over det, Babs... men du er min type kvinde.
- Er det dig, Tim? - Hej, skat.
- Er du sulten? - Ja.
Godt. Maden kommer straks.
Det er en soup de poisson, kære. Jeg ved, du vil synes om den.
- Det er jeg ikke i tvivl om. - Du skal ikke vente på mig.
Er der sket et sensationelt gennembrud i sagen?
Nej. Men jeg glæder mig til at få mr. Richard Blaney ind.
- Har du en idé om, hvor han er? - Nej, der er kun en, der ved det.
- Jeg ved heller ikke, hvor hun er. - Er du forvisset om, at det er ham?
Ja, det er ham. Der er ikke andre mistænkte. Det må være ham.
Han blev set, da han forlod bureauet, hvor hans eks blev dræbt.
Vi har det tøj, han i al hast sendte til rensning.
Og vi har et bevis i form af pudderet fra Frelsens Hær.
Jeg forstår det ikke, kære. Jeg troede ikke, frelserpiger brugte makeup.
Blaney sov på Frelsens Hærs herberg for to nætter siden.
- Gjorde han, kære? - Ja.
Han var så uforsigtig at opgive sit navn.
Ville en tidligere officer i RAF sove der, hvis han ikke var flad?
Lad os gå ud fra, han var det.
I nat sov han på Coburg Hotel i Bayswater -
- og betalte for sit ret dyre værelse med en ti-pundseddel.
På sedlen var der spor af pudderet fra mrs. Blaneys håndtaske.
Ikke alene kvalte morderen mrs. Blaney, han stjal også hendes penge.
Ergo... er Blaney både tyven og morderen.
- Så er trådene samlet. - Ja, det tror jeg.
Ydermere er der en servitrice i mrs. Blaneys klub. Hun kan bekræfte -
- at Blaney var aggressiv over for sin kone.
- Han har ikke været diskret. - Nej, det er psykopater sjældent.
Og sådan en er han. Du skulle læse hans kones skilsmissebegæring.
- Hvad er det, der er i suppen? - Kan du da ikke lide den?
Den er lækker.
Men jeg synes, ingredienserne er en anelse mystificerende.
Det er smelt, lange, havål -
- skt. Petersfisk, sardiner og tudsefisk.
Den må have mættet godt, så jeg tænkte, at stegt fugl må være nok.
Quaille aux raisins...
Vagtel med druer.
- Jeg er meget bekymret. - For mr. Blaney?
Han er stukket af med en barpige. Jeg tror, hun er i meget stor fare.
Du tager fuldstændig fejl, Tim. Det kan ikke være den fyr.
- Hvor længe var han gift? - Ti år.
Nå, der ser du. Et jalousimord efter al den tid?
Vi har været gift i otte år, og du kan dårligt holde dig vågen om aftenen.
Men jeg går ikke og slår dig og tvinger dig til nedværdigende ting.
Nej, beviserne er tydelige. Og du kan ikke bruge en normal vurdering -
- af psykopatiske mordere.
Vi må finde ham, før hans appetit bliver vakt igen.
Gudfader!
Din mær. Hvor er den forbandede nål?
Hej, du taber dit læs. Kartoflerne falder ud på vejen.
Ser du det samme som mig?
- Hvad er der galt? Hvem er det? - Det kan De måske fortælle os.
- Vågn op. Forsvind herfra. - Hvad er der?
Du skulle absolut dræbe en pige til.
- Hvilken pige? - Hende, der var her i går.
- Babs? - Du kvalte hende ligesom de andre.
- Er hun blevet kvalt? - Du skal ikke spille komedie.
Ud! Jeg ville ringe til politiet, hvis ikke jeg var indblandet.
- Jeg tror simpelthen ikke på det. - De har lige sagt det i radioen.
De fandt hende i en lastbil med kartofler i Lincolnshire.
- Han har selv anbragt hende der. - Jeg har været her hele natten.
- Løgner. Jeg tror ikke på dig. - Skidt med, om du tror ham.
De sagde, at miss Milligan havde været død i mindst tolv timer.
Altså er hun blevet dræbt før kl. 15, og Dick var her hos os, fra hun gik -
- og til vi gik i seng. Han kan ikke have gjort det.
De gætter på, hvornår hun blev dræbt.
Vi gik i seng kl. 23. Da var Dick her. De kan ikke skyde otte timer galt.
Kan du ikke se, hvad det betyder? Vi kan give dig et alibi.
- Ja, det kan I vel. - Vi siger til politiet, at du var her.
- Vil du gøre det nu, før I rejser? - Med glæde.
Aldrig i livet, medmindre du vil i fængsel for at skjule en eftersøgt.
- Han er ikke nogen forbryder. - Det tror politiet.
Vi ved, han ikke dræbte miss Milligan.
Det ved vi ikke. Det oplyste tidspunkt kan være en fælde.
Politiet vil sigte dig for efterfølgende medvirken -
- og de giver os bestemt ikke lov til at rejse. De fængsler os formentlig.
Hetty har ret, for pokker. Det kan du godt se. Ikke, Dicko?
- Går du ikke til politiet? - Hvordan kan jeg det?
- I er mit eneste alibi. - Jeg har ikke råd til at blive her.
- Du har råd til at se mig få livstid. - Så slemt er det ikke, gamle jas.
- De finder kvæleren, og... - Forbandede kujon!
Sådan et par skiderikker.
- Hvis du føler sådan, må du gå. - Jeg ringer til viceværten.
Bare rolig, jeg går. Jeg er lidt kræsen med hensyn til selskabet -
- i mine sidste timer i frihed.
Dick, jeg er ked af det. Jeg ville foreslå, at du tog til Paris -
- men de overvåger alle lufthavne.
Nå, men så slutter dit ansvar for mig her.
Gør venligst plads, tak.
- Det halve politi er her til morgen. - De gør det svært at snyde i vægt.
De vil finde ud af, om nogen så Blaney lægge Babs i lastbilen.
- Tror du, han gjorde det? - Det er indlysende. Tror du ikke?
- Jeg angiver ikke gamle venner. - Blaney var ikke min ven.
Jeg måtte fyre ham, fordi han stjal. Jo, Blaney var en tyv.
Kriminalassistenten troede ikke et ord af det. Nu er han mindre kæphøj.
Bestemt. Han var ikke så kry, da jeg så ham kl. 7 i morges.
Jeg var hos Scotland Yard for at identificere hende efter nogle fotos.
- Det var ikke noget kønt syn. - Der er nogle, der er heldige.
Nå, der bliver gang i forretningen. Du ved, hvor morbide folk er.
Ja, de springer op og identificerer døde piger tidligt om morgenen.
Du godeste! Dick!
- Hvad laver du her? - Dem, jeg boede hos, tog til Paris.
Du sagde, at hvis jeg havde brug for noget...
Ja, men du løb en risiko ved at komme. Det vrimler med strissere.
Vent lige lidt.
- Du må hellere skjule dig hos mig. - Jeg tænkte, du måske havde plads.
Det er noget skidt at involvere dig, men du må tro mig.
Jeg har ikke myrdet nogen. Hele historien er vanvittig.
- Jeg ville aldrig gøre den slags. - Nej, selvfølgelig ikke.
Nej, politiet har som sædvanlig fået det hele galt i halsen.
Den slags drab forfærder altid folk. Manden må være seksuelt forstyrret.
Men der er nu nogle kvinder, der selv beder om det. Men dig?
Det er jo til grin. Du er ikke den type. Tag det roligt.
Det var godt, du kom til onkel Bob. Lad os gå hjem til mig.
Du ved, hvor det er. Jeg tager tasken.
Det er mindre iøjnefaldende. Følg efter, men gå om ad Strand -
- og op ad Southampton Street.
Godt klaret, min dreng. Kom ind og slap af.
- Her er meget hyggeligt. - Ja, det er min lille rede.
Mit hjem. Hjemme er der, hvor de er nødt til at lukke dig ind, siger mor.
Du har mødt min mor, ikke? Kostelig gammel dame.
Jeg må tilbage til butikken. Vi ses. Der er mad i køkkenet og sprut her.
- Så tag bare for dig. - Bob, jeg er virkelig taknemmelig.
- Det ved du. - Det er ikke noget at tale om.
- Hold dig væk fra vinduerne. - Ja, selvfølgelig. Undskyld.
Hej. Gør nu ikke noget, jeg ikke ville gøre.
Er De Richard Ian Blaney? De er anholdt.
- Er det nødvendigt? - Vi tager ingen chancer.
- Tak, mr. Rusk. - Altid til tjeneste.
- Der er desværre ingen dusør. - Dyden bærer lønnen i sig selv.
- De kan finde mig i min butik. - Godt. Vi ved, hvor De er.
- Hvordan går datterens violinspil? - Jeg holder mig væk, når hun øver.
- Richard Ian Blaney? - Ja.
De er anholdt for mordet på Brenda Margaret Blaney -
- Babara Jane Milligan og andre. De har ikke pligt til at udtale Dem -
- men det, De siger, kan bruges mod Dem.
Mr. Oxford, har De et sekund?
- Rusk! Det er Rusk! - Hold ham. Hvor blev det fundet?
- I Henrietta Street, hvor vi tog ham. - Er der nogen identificering?
Miss Barbara Milligan, værtshuset Globe, Covent Garden, London...
Er De nået frem til en kendelse? Finder De Richard Ian Blaney -
- skyldig eller ikke skyldig i mordet på Brenda...
De er fundet skyldig i en frygtelig forbrydelse. Jeg vil ikke dvæle -
- ved dens grufulde natur, kun sige, at De ikke undgår konsekvenserne.
Denne ret dømmer Dem til fængsel i ikke mindre end 25 år.
Det var Rusk, der gjorde det. Det har jeg hele tiden sagt. Rusk!
Jeg siger det jo hele tiden. Rusk, hvor er du?
En dag... En skønne dag kommer jeg ud og slår jeg dig ihjel, dit svin.
Jeg kan lige så godt gøre det, jeg bliver buret inde for. Husk lige det!
Rusk gjorde det. Jeg har hele tiden sagt det. Rusk!
Rusk, hvor er du? En skønne dag kommer jeg ud og slår dig ihjel.
Jeg kan lige så godt gøre det, jeg bliver buret inde for. Husk lige det!
Kan De se skiltet med Hartletts? Det er den blonde fyr. Så De ham?
- Ja. - Jeg vil have et nærbillede af ham.
Ja, han har været her to-tre gange. Enhver branche har sit kors at bære.
- Og Deres består af mænd som ham? - Ja. De fleste slipper man af med.
Men mr. Robinson var vedholdende. Han accepterede ikke et nej.
- Mr. Robinson? - Ja, det er mandens navn.
Her... Mr. William Robinson.
Forstår De, overbetjent, han bad os finde kvinder, der nød...
...visse ejendommeligheder.
Mener De masochister? Kvinder, der nyder, at det gør ondt?
Ja. De vil måske selv se? Vi kunne naturligvis ikke opfylde hans ønske -
- men han blev ved at komme.
Er det sandsynligt, at mr. Robinson ville opsøge andre bureauer?
Meget sandsynligt. Den slags mænd afprøver enhver mulighed -
- for at få tilfredsstillet deres ækle tilbøjeligheder.
Undskyld, men har De en særlig grund til at ville møde mr. Robinson?
Ja, og jeg beder Dem behandle mit besøg fortroligt.
Naturligvis.
- Send bud efter lægen. - Hellere en ambulance.
Jeg sagde jo, det ikke var Blaney. Jeg sagde, at du var på vildspor.
Kvindelig intuition overgår laboratorieundersøgelser.
- Hvorfor underviser I ikke i det? - Du tror altså, at det er Rusk?
Det kan enhver da se. Han kendte både mrs. Blaney og Barbara, ikke?
- Jo. - Nå, der ser du.
Manden er pervers. Derfor lagde han tøjet i arme mr. Blaneys taske.
- Det har vi intet bevis for. - Det siger fornuften.
Mener du ikke intuitionen? Hvad siger din intuition, jeg vil spise?
Bøf og bagt kartoffel, men du får pied de porc à la mode de Caën.
- Det ligner grisetæer. - Det er det. I fransk indmadssauce.
Hvor betryggende.
Hvornår anholder du denne mr. Robinson eller Rusk?
Når jeg har de fornødne beviser. Det kræver mere end intuitiv indsigt.
- Hvornår har du dem? - Forhåbentlig om få minutter, kære.
Er det rigtigt? Din gamle strik. Fortæl.
Jo...
Hvis Rusk er morderen, så kørte han med offeret i kartoffelbilen.
- Hvordan ved vi det? - Kan et lig skære sig fri af en sæk?
- Hvorfor ville han have liget ud? - Han ledte åbenbart efter noget.
- Hvordan ved vi det? - Liget havde dødsstivhed.
Han måtte brække højre hånds fingre for at få det, de holdt fast i.
- Bare vi kunne få almindeligt brød. - Hvad tror du, de holdt fast i?
En medaljon? En broche? Et kors?
Han må have tabt noget belastende, da han lagde liget i bilen.
- Et lommetørklæde med monogram. - Jeg tror ikke, det var et kors.
Tja... Hvorfor egentlig ikke?
Religiøse og seksuelle manier er tæt forbundne.
Men hvad det end var, så fandt han det, og det var uheldigt for os.
Men vi har heldet med os på ét punkt.
Lastbilchaufføren fortalte, at han gjorde holdt ét sted på turen -
- på en rasteplads uden for London.
- En rasteplads? - Ja, en café for lastbilchauffører.
De serverer tarvelig mad, som bacon og æg, pølser og kartoffelmos -
- kaffe og te.
Hvorfor er det heldigt, at chaufføren gjorde holdt der?
Det vigtige er, at han kun gjorde holdt én gang.
Vor mand kunne kun forlade bilen der.
Jeg sendte Spearman op for at høre, om nogen havde set Rusk.
- Jeg venter ham hvert øjeblik. - Spis op, skat, før han ankommer.
Lækkert, meget lækkert. Men der er ikke meget kød på.
Man skal ikke proppe sig, kære. Jeg spiser, mens jeg pisker hviden -
- til souffléen.
Godaften. Forstyrrer jeg midt i middagen?
Nej, slet ikke. Kom ind. Læg hat og frakke på sofaen.
Godaften, overbetjent Spearman. Hvad vil De have at drikke?
- Godaften. Jeg ved ikke, om... - Det er i orden. De har fri nu.
Hvad med en Margarita? Det er lækkert.
Tequila, tør hvidvin, frisk citronsaft -
- og salt rundt om glassets kant. De vil elske det.
Tak, frue.
Spearman, De lyser af selvtilfredshed. Fortæl nu.
Ja, sir. Kvinden bag disken identificerede Rusk ud fra billedet -
- og han var på cafeen den aften, man fandt liget. Og der er mere...
- Venter De på en trommehvirvel? - Nej, sir.
Kvinden sagde også, at Rusk var støvet og bad om en klædebørste.
Det var denne børste, hun lånte ham. Kan De se det?
Hvad siger De, Spearman? Kartoffelstøv?
- Værsgo, hr. overbetjent. Skål. - Skål, frue.
- Hørte du alt det? - Ja. Jeg har hele tiden vidst det.
Send den til laboratoriet snarest. Vi har vist sat den forkerte mand fast.
- Vi? Du satte ham fast. - Spearman, De må gerne gå nu.
- Godnat, frue. - Deres drink...
- Jeg skal hen på laboratoriet. - Godnat. Det var flot klaret. Meget.
Tak, sir.
Stakkels mr. Blaney. Du må få ham ud, Tim. Omgående.
Han er på hospitalet. I morgen taler jeg med politiinspektøren -
- om at få sagen genoptaget. Der er beviser nok til en benådning.
- Får han kompensation? - Han får vel penge.
Der kan ikke kompenseres rigtigt i de sager.
Stakkels mand.
Det mindste, du kan gøre, er at invitere ham hjem på middag.
Lad mig se... Det skal selvfølgelig være noget solidt.
Jeg forestiller mig caneton aux cerises.
- Hvad er det? - Ælling i tyk, sød kirsebærsauce.
Tja, efter fængselskosten vil han nok spise hvad som helst.
Undskyld mig. Jeg skal se, om min soufflé er begyndt at hæve.
Hej... Virker pillerne?
- Han sover som et spædbarn. - Fik han nok?
- Gudfader, han fik et halvt dusin. - Godt. Nu skal jeg finde Rusk.
- Lad os lige sikre os. - Det er nu eller aldrig.
- Jeg skal retur til cellen i morgen. - George? George?
Kom nu af sted. Giv ham en ordentlig omgang.
Tag det her marieglas. Du kan få brug for det til at åbne døren med.
Doktor... Sygeplejerske.
Hent en båre.
Der er ingen tegn på hjerneskade. Vi må indlægge ham til observation.
- Er han epileptiker eller diabetiker? - Det er ikke sandsynligt i hans job.
Vi skal i hvert fald have taget blodprøver.
De har givet ham alle deres sovepiller.
- Godnat. - Godnat, sir.
Hallo? Du gode gud, hvornår skete det? Ja... Hvilket?
Fem minutter. Jeg venter udenfor. Jeg går. Blaney er stukket af -
- og jeg tør vædde på, at jeg ved, hvor han skal hen.
Jeg har tænkt på, om han smed sig ned ad trappen i selvmordsforsøg -
- eller for at komme på hospitalet. Nu har vi svaret.
Nej... Nej, det er ikke...
Mr. Rusk...
De har ikke Deres slips på.
Jeg...